Tidligere i Heroes
- Lauren, godt at se dig. - Tog du en date med?
- Hvordan mødtes I? - Vi var kolleger på Primatech.
Vel er hun en date.
Jeg er død. Forklar os hvorfor.
- Verden tror, Nathan er i live. - Ja, men jeg er ikke mig.
Minderne er dine.
Hans ånd og sind kæmper for hans familie!
Jeg bringer ham tilbage.
- Det er slut. Det er umuligt. - Jeg finder en måde.
Jeg skal måske bare ikke leve et normalt liv.
Jeg vil følge kompasset. Jeg stjal det fra min far.
Jeg vil kende sandheden.
- Din bror kan blive almægtig. - Jeg har holdt det fra ham.
Du måtte styres. Du har evnen til at dræbe millioner.
Du har forrådt mig.
Jeg kender sandheden, Samuel.
Men jeg har en datter, så jeg holder min mund lukket.
Du ville tale med mig, Samuel.
Hvorfor læse nyheder? Kun elendighed ...
... alle vegne.
- Det giver stof til eftertanke. - Om hvad?
Vores ydmyge eksistens.
Folk ønsker at tro på håb. Men når man læser dette ...
Mon vor arts eksistens slutter med os?
Hvordan kan vi forhindre det?
Det har jeg ikke rigtig tænkt over.
Det burde du.
Du voksede op i familien. Du er trofast og loyal.
Vil du være min højre hånd, nu hvor Edgar er væk?
- Eller burde jeg sige "hænder"? - Med ære.
Du kan starte med at hente nogle papirer hos Noah Bennet.
De ligger i en kasse med navnet "Primatech".
Hvem skal jeg give den til?
Må jeg bruge mine venner?
Jeg tror de vil udmærke sig til jobbet.
HVORDAN VIRKER KOMPASSET?
- Godaften, mr. Bennet. - Goddag, ms. Gilmore.
Kom ind.
Jeg kunne sagtens have hentet dig.
Du bor tættere på teatret.
Jeg inviterede dig ud, så jeg bør da hente dig.
- Føler du dig utilpas med det? - Slet ikke. Det er bare ...
Jeg er ude af træning.
Jeg sprang den seksuelle revolution over.
Hvem har snakket om sex?
Hvad er alt det der?
Nå, det er skurkene. Tror jeg nok.
- Jeg har kun få ressourcer. - "Kompas"?
Et mysterium, de er villige til at dræbe for.
Jeg har set to af dem. Se her.
- Det lå lige her. - Du har måske forlagt det.
- Claire. - Har hun taget det?
Da hun var her i aftes. Fandens også!
Hendes svarer.
Claire, det er mig. Jeg ved, du tog kompasset.
Stop dit foretagende. Det er farligere end du aner.
Ring til mig.
Lad mig gætte, vi skal ikke i biografen i aften.
Giv mig hendes nummer. Jobbet hos CIA har sine fordele ...
Torturering af terrorister, gode bagels og sporing af mobilopkald.
703-555-0187.
Når vi har sendemasten, kan vi spore hende på Google Maps.
Tak. Jeg står i gæld til dig.
Bare rolig. Vi skal nok finde hende.
Har vi kørt så langt for at tage i tivoli?
Åbenbart.
Kompasset er låst fast på det.
Jeg har altid sagt, at jeg hørte til i et freak show.
Jeg tog det bare ikke så bogstaveligt.
- Jeg ved, hvorfor du er her. - Fint.
Så sparer du mig for en lang tale.
Sorgen er en femtrinsproces.
Men drop fornægtelsen og bare accepter det.
- Han er ikke død, mor. - Han døde for længe siden.
Til trods for min egen fornægtelse.
Nej, han er derinde, i Sylar.
Vi er her kun fordi Nathan holdt os i live.
Jeg finder ham, og dræber Sylar en gang for alle.
- Hvordan vil du bekæmpe hans kræfter? - Jeg fjerner dem.
- Tak, fordi du kom, René. - Det er det mindste, jeg kan gøre.
Tænk dig om, Peter.
Det har jeg gjort. Jeg bringer Nathan tilbage.
Og når du opdager, at Nathan ikke findes mere?
Så nøjes jeg med hævnen.
- Vi burde måske lade være. - Vi har lige kørt i 21 timer.
Ja, det var en dum idé. Vi møder måske psyko-Becky.
Hun har allerede prøvet at dræbe dig én gang.
- Du beskytter mig vel? - Jeg mener det.
Du behøver ikke gøre det. Og det behøver jeg heller ikke.
Vent, Claire.
Jeg er her for din skyld, og for at støtte dig.
Du er nødt til det.
Du har søgt efter det her hele dit liv.
Så giv det i det mindste en chance.
Claire.
Det glæder mig, du kom.
Det kan virke skræmmende, men du vænner dig til det.
Fripas. Hele aftenen er på min regning.
- I kan vel godt lide tivolier? - Tak ...
Men vi kigger bare.
- Naturligvis. - Men hvad skal jeg se?
Vi er faktisk meget normale, vi laver bare et godt show.
Vi skal lave penge, på den ærligste måde, vi kan.
Vi rejser fra by til by, altid på farten.
Indtil vi finder noget bedre, og mere fast livsstil.
- Vil I have popcorn? - Hvem vil ikke det?
Verdens bedste popcorn.
Og det er ikke løgn.
- Wow. De er gode. - Nu skal I høre ...
Bliv, indtil I har tømt bægret. Kig jer om. Mød min familie.
Derefter kan I tage tilbage til skolen.
- Lyder det fint? - Okay.
Bare indtil I har tømt bægret.
- Hvad er det, vi skal se? - Ved det ikke.
Men jeg har så rigeligt tilbage.
Det ser da lovende ud.
- Hvad skal vi gøre? - Stil et spørgsmål og tag min hånd.
Og hvad så? Kan du spå fremtiden?
Jeg viser dig, hvad du skal se.
- Som en krystalkugle? - Noget i den stil.
Gør det bare.
Er det meningen, at jeg skal være her?
Det bliver projekteret et sted fra, ikke?
DEN USÅRLIGE PIGE
Hvad? Får jeg min egen cirkusforestilling?
Det er ikke fremtiden, Claire.
Det er det, du begærer.
Kom, lad os gå.
- Hej. - Goddag.
Er alt det til mig?
Du skulle ikke have ulejliget dig.
Nej, seriøst. Det skulle du virkelig ikke have gjort.
Peter, jeg er ret skuffet over dig.
Din plan var at sprøjte stoffer ind i nakken på mig.
Var det ikke den gamle plan?
Forstå mig ret. Tillykke med, at det lykkedes første gang.
Men at narre mig igen?
Ja ...
- Hvad har du gjort? - Vores haitianske ven ...
Jeg tog hans evne ...
Hukommelsessletning og evneblokering.
Giv mig min bror tilbage!
Nathan er ret så død, Peter.
Han er stadig derinde, og jeg får ham tilbage.
Hvad vil du gøre? Tæske ham ud af mig?
Noget i den retning.
Det gør ondt, ikke?
Ingen evne til at hele.
- Hvad ønsker du? - Jeg vil indgå en aftale.
Jeg stopper og lader dig hele, men du giver mig Nathan.
Både hans krop og sjæl.
Den aftale lyder ret ensidig.
Det er den også. Så hvad siger du?
Du får brug for mange flere søm.
Fint. Jeg fjerner bare alt, hvad der er dig ...
- ... indtil kun Nathan er tilbage. - Jeg vil gerne se dig prøve.
Kom nu, Nathan. Jeg ved, du er derinde.
- Bare dræb mig. - Jeg kan ikke gøre det alene!
- Pete. - Er det virkelig dig?
- Hvad mente hun med begær? - Aner det ikke.
Har du et hemmeligt ønske om at blive cirkusartist?
- Ikke, hvad jeg ved af. - Jeg har fået nok. Måske vi skulle ...
Det er ret fantastisk. De har alle fundet en måde at bruge deres evner på.
- De bedrager folk, Claire. - Men de lever da livet.
- I et freak show. - Der findes værre ting.
Prøv at være på flugt fra regeringen.
Jeg kan være hende, der bliver savet over hver aften.
Se, dét er et mål.
Giv mig tre bolde til. Jeg vil have den store tiger.
- Snyd. Du har prøvet. - Tudefjæs. Tag ved lære ...
Tre år som kaster i 2. division.
Jeg rydder bordet!
Den sad. Hvad gjorde du?
Det er ikke mig, der kastede i 2. division.
- Dobbelt op. - Okay, det er dine penge.
- Hvordan gør han det? - Læg mærke til hans højre hånd.
Undskyld.
Okay, lille frøken, din tur.
Han var en idiot, men det giver ham ikke ret til at malke ham.
- Tillykke. - Mange tak.
Hvis tur er det? Tre bolde for en dollar.
Tiden er rendt ud.
Godaften, de damer. Jeg håber, I nød det.
- Egentlig ikke. - Hvis I er interesseret ...
Må I se, hvor vi bor.
- Med glæde. - Nej, tak.
I er altid velkomne. Vi afviser ikke nogen her.
Hele det sydlige Ohio ... Skønt. En nål i en høstak.
- Tænk, at vi fangede alle de folk. - Du finder ingen spor der.
- Det tivoli er helt nyt. - Jeg tjekker med CIA's database.
Lad det ligge, Noah. Alle piger lyver for deres fædre.
Jeg fortjener det. Som far, som datter.
Løgne hører til i vores arbejde.
- Og man høster, hvad man sår. - Okay, fint.
Hvis du vil svælge i det ... Så kom med det.
Mit kvælende behov for kontrol har jaget alle bort.
Alle?
Sandra, Claire ...
- Dig. - Mig?
- Ja. Dig. - Det her bliver godt.
Lauren, vi havde noget sammen ...
Hvad, hos Primatech?
Jeg syntes, du var sød, men vi stod ikke hinanden nær.
- Det gjorde vi faktisk. - Nej, vi gjorde ikke.
Vi spiste morgenmad to gange om ugen i seks måneder.
Og vi talte om alt.
- Det havde jeg husket. - Ikke, hvis du fik slettet hukommelsen.
- Slettede du min hukommelse? - Nej, du gjorde det selv.
Vi vidste begge, at det ville slutte skidt.
Men du valgte udvejen.
Jeg lavede en haitianer på mig selv.
Det var ikke sådan her, jeg ville have sagt det.
Men du fortjente sandheden.
Og nu er du single og aktiv på markedet ...
... og tænkte, du kunne tænde en gammel flamme?
- Mr. Bennet? - Hvem spørger?
Navnet er Eli. Jeg er en udsending.
- Hvorfra? - Sullivans Tivoli.
- Må jeg komme ind? - Jeg ser hellere, du bliver derude.
Har du slet ingen manerer?
- Hvad vil du? - Du har noget ...
... som vi vil have. Vi ønsker ingen ondt.
Så vi tager det bare og smutter igen.
Badeværelset!
Han er en duplikator.
Det kalder jeg at være forberedt.
Skyder vi originalen, ryger resten med.
I Tulsa tog det os to uger at finde ham. Hvad gør vi?
Skyder dem alle og håber på det bedste.
- De er væk. - Det er dine papirer også.
Fra tid til anden vendte bæstet tilbage -
- med gaver til drengene og pigerne i byen.
Selvom de voksne frygtede og hadede ham -
- så vidste børnene, at han var harmløs.
Fordi børn ved altid besked. Ikke sandt?
Indrøm, at det slet ikke er så slemt bag scenen.
- Kun fordi det er mørkt. - Det er som alle andre tivolier.
Lige bortset fra fupmagerne med superkræfter.
Alle ved, det er fup.
Og jeg ser intet galt i, at dele lidt god karma ud.
Han lod jo den lille pige vinde en præmie.
De udnytter deres evner. Du bedrager da ikke folk med dine.
Hey, Barbie.
Doyle? Hej.
- Hvad laver du her? - Vi kom lige forbi.
Hvor længe har du været her?
Jeg flakkede rundt efter du hjalp mig i Costa Verde.
Så fandt Samuel mig, og alt ændrede sig.
Livet her er fantastisk. Jeg hører endelig til et sted.
Jeg kan være fuldstændig mig selv. Det er helt fantastisk.
Jeg må tale med dig. Bliver du her lidt?
- Ja, jeg bliver her lidt. - Okay, så tales vi ved.
Okay.
Hvordan blev du bedste venner med ham?
Han kidnappede mig -
- og prøvede at få min mor til at skyde mig. Det er glemt.
Claire. Børnene vil høre en historie til inden sengetid.
- Fortæl os en. - Nej. Jeg kender ikke nogen.
Selvfølgelig gør du det. Alle kan en historie.
Der var engang ...
... en frø.
Og frøen boede i landet langt borte.
Sammen med mor, far, sin bror, -
- og en haletudse ved navn hr. Muggles.
Frøen havde altid ønsket at være noget særligt ...
Hvad vil I med hende?
I bør ikke lege sådan med hendes følelser. Hun er sårbar.
Vi lever i svære tider, ikke sandt?
- Det er ikke et svar. - Familier består af ...
... folk i alle afskygninger. Men kærlighed er centrum.
Vi kan ikke byde på meget, men kærlighed, det har vi.
I store mængder.
Noget, der forandrede alt.
- Jeg er træt, Pete. - Ja, det ved jeg.
Nej, jeg er virkelig træt.
Jeg har forsøgt at kæmpe mig vej ud -
- men jeg tror ikke, jeg kan klare mere.
- Jeg kan ikke holde fast. - Jo, du kan.
Lad os gå ud og få lidt frisk luft.
Jeg kender lige stedet.
Efter, de havde reddet verden fra total udslettelse, -
- tog frøen hjem til sin familie, med alt hvad den havde lært, -
- og de levede lykkeligt til deres dages ende.
- Okay, unger, sengetid. - Neeej!
Ikke flere historier. Kom så.
De elsker dig.
Hvem bestemmer her?
De må ikke være heromme, sir.
- Hvem er chef? - Du kigger på ham, min ven.
Du er ikke min ven. I stjal mine penge.
Nej, vi stjæler ikke fra kunderne.
Kom med mine penge!
Det er tilfældighedernes spil.
- Du tog en chance - og tabte. - Der var fusk med.
Eller du besidder ikke talentet til at vinde.
Vi har hver især vores talent, skænket af Herren, -
- men Herren glemte måske dig.
Hvad synes du om dette talent?
- Hvorfor kæmper han ikke imod? - Vores ven har et budskab.
Lad ham tale.
- Så er det nok! - I misfostre kan bare komme an!
Du kan ikke gøre os fortræd.
Kan du huske sidst, vi var heroppe?
Ja, jeg kan.
Du stod der på afsatsen.
Som en anden idiot.
Og spurgte om fars depression.
Spurgte, om jeg kunne flyve.
Kan du huske dit svar?
- At vi begge kunne flyve. - Nej. Før det.
Du benægtede det.
Det var et valgår.
Man benægter alt.
Det virker som en million år siden, ikke?
- En hel menneskealder. - Vi klarede os igennem ...
... sammen. Vi to overvandt galskaben.
Vi kan stå imod alt, Nathan.
Selv døden?
Hvorfor ikke?
Fordi det ikke er mig.
- Det er ikke min krop, men Sylars. - Det er dig. Jeg kigger på dig.
- Du ser kun en illusion. - Nej, det er dig.
Bliv ved med at kæmpe imod.
Det kan jeg ikke.
Han tager livet af mig.
- Jeg kan ikke mere, Pete. - Jo, du kan.
Det var derfor, du fandt mig.
Jeg fandt dig, fordi jeg ville korsfæste dig på Times Square.
Nathan, det er ikke dig.
Det er det, jeg prøver at sige.
Bliv hos mig, Nathan. Kæmp imod!
Kæmp imod, Nathan.
Kom nu. Bliv hos mig.
Vil du ikke nok?
Jeg er ked af det, Pete.
- Træk dig op! - Giv slip på mig, Pete.
- Du må acceptere at jeg er død. - Træk dig nu op.
Du må fortsætte for os begge. Okay?
Sig til mor, jeg elsker hende. Tag dig godt af Claire.
Kæmp den gode kamp.
Du har altid haft verdens godhed i dig.
Og jeg tror, der venter verden meget mere.
- Jeg kan ikke gøre det uden dig. - Du kan gøre alt.
Alt. Husk det.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig, Nathan.
Hvorfor lod du ham gøre det mod dig?
Livet består af en række valg.
Et af de valg består i, at beskytte vores familie.
Du kunne have forsvaret dig selv.
Med lethed. Men vi er sigøjnere, Claire.
Vi vejer beslutningerne nøje, når vi har kontakt med omverdenen.
Vejen med mindst modstand kan sommetider være den klogeste.
- Det er forkert. - Ja.
Vi er ikke så forskellige, er vi vel?
Vi lærer begge nyt om os selv.
Vi søger nye veje at leve vores liv på. På vores egne betingelser.
Det har I fundet her.
- Har vi det? - I kan være jer selv.
- Ude i det åbne, foran folk. - Hvis vi lyver og ikke gør væsen af os.
Og tager imod tæsk uden at slå igen ... så ja.
Jeg er blevet løget for hele mit liv.
Lært at være tilfreds med at være en andenrangsborger.
Jeg er blevet skeptisk. Det samme er du.
Jeg ved, hvad du gik og tænkte på i aften.
At stedet her er dybt underligt, men at det også virker bekendt.
Har jeg ret?
- Jeg ved ikke, hvad jeg har tænkt. - Jo, og du havde ret.
Vi finder det alle en smule underligt.
Et omrejsende tivoli?
Men det er det eneste liv, de fleste af os kender til.
Men vi kan være mere. Vi kan blive større.
Hvis bare, vi finder ud af hvordan. Og jeg tror, du kan hjælpe os, Claire.
Jeg tror tiden er inde til at granske sjælen.
Og du er velkommen til at blive i et par dage og gøre det.
Sikke en aften. Den har været som en dårlig Fellini-film.
Skønne 21 timers kørsel. Tager du den første vagt?
- Hvad nu? - Vi ses på mandag.
- Hvad? - Jeg bliver her et par dage.
Skolen starter først om et par dage.
Jeg ved, det er svært at forklare. Men ...
Du skal selv opleve det.
Det kan jeg godt forstå.
Jeg så, hvordan du kiggede på dem.
Som om du hørte til ... Som om du kendte dem.
Den følelse har jeg aldrig haft.
Jeg er glad på dine vegne.
- Vi ses på mandag. - Det håber jeg.
Jeg gør det godt igen, Lydia. Det giver snart mening.
Joseph, samlingen af de andre, det hele.
Du er gået langt, for at hente hende hertil.
Hun er frygtelig uskyldig.
Jeg er ikke sikker på, at hun bliver dig nyttig.
Det er ikke hende, jeg er ude efter.
Min bror Joseph havde fat i den rigtige idé.
Han mente, at dette liv gav familien sikkerhed.
Og det har fungeret i mange år.
Men hvor længe kan vi leve sådan her?
Strejfe omkring uden et hjem.
Vi er nødt til at stoppe med at flygte.
Stoppe med at leve i skyggen.
Men problemet er, at vi er for få til at holde stand.
Hvis vi i sandhed skal være mægtige, skal vi forøge familien.
De nye medlemmer må ikke, som vi, strejfe rundt som nomader.
De fortjener et hjem.
Et forjættet land.
Jeg har tænkt meget over, hvor det sted skal være ...
Og jeg kommer hele tiden tilbage hertil.
Her vil vi slå rødder og opbygge et liv, et samfund.
Her skal vi ikke længere være undertrykte.
Vi skal leve livet på vores vilkår. Men vi skal først samle resten.
Når vi har gjort det, vender vi tilbage til dette sted.
Vi skal vandre ej mere.
Vi vil omsider ...
... være hjemme.
FORTSÆTTELSE FØLGER